I det 17. århundrede, omringet af fjender, -
styrede Spanien stadig verden.
"Planetkongen", Felipe IV, regerede.
Territorierne blev styret af hans yndling, grev Olivares.
Til Flandern, Amerika, dele af Italien og Nordafrika -
blev Portugal og dets kolonier tilføjet.
Men det var i Flandern i en lang og grusom krig, -
at der skulle kæmpes om imperiets beståen.
Et imperium opretholdt af hæren, -
der bestod af veteraner fra det frygtede spanske infanteri.
Dette er historien om en af disse mænd.
FLANDERN VINTEREN 1622
Nu!
Dæk os.
Tilbage!
Vig ikke fra min side.
Hold fast i min skjorte.
Dø, din katolske køter.
Møg!
Lope?
Min søn.
Min søn, Diego.
Min søn, Diego. Min søn.
Hr. Diego Alatriste.
I overensstemmelse med min afdøde faders ønsker -
sender jeg hermed min broder, Iñigo, som jeg ikke kan forsørge.
Han kan matematik, kan læse og skrive og er lydig og lærenem.
Til tider dog noget stædig.
Min fader så gerne, han blev student, men han vil være soldat.
Jeg beder til, at det ikke sker.
Ana Balboa. Oñate, Guipuzcoa.
Hvad er det for et?
Det er 'M '
I ser trist ud, don Francisco.
Hvordan skrider Jeres memorandum frem?
Jeg tror, Felipe den Store og hans yndling, Olivares, tørrer røv i det.
Det er stadig en ære.
Det er i hvert fald en ære for hans kongelige røv.
Det var noget godt og dyrt papir. Og jeg skrev med min pæneste skrift.
Rygtet siger, at Olivares sætter Jer højt.
Ja. Han lader mig endda bo i Madrid.
Han har brug for Jeres ord.
Pokker tage dig!
I er en god ven, men ingen ønsker Jer som fjende.
Det siger man jo.
Undskyld forstyrrelsen. Vi tænkte på, om disse ord er Jeres.
"I denne mørke grav omringet af lys hviler han død og dømt.
Han solgte sin sjæl og krop for penge.
Og selv i døden manglede han tæft og stil."
"Mørke grav omringet af lys..." Det kunne jeg gøre bedre.
- Synes du ikke, Iñigo? - Naturligvis.
Er Góngora så syg, at hans gravskrift allerede skrives?
Nej. Han skulle stadig være ved godt helbred.
Han skriver da stadig de bedste digte i Spanien.
Det er for tidligt på dagen at bruge alt sit krudt.
Og så på sådan en bagatel.
Så er det slut med morskaben.
Den satans hanrej af en betjent.
Ti stille! Eller jeg tæver dig til uigenkendelighed.
Koncentrer dig om dit.
Diego. Jeg har arbejde til dig.
Der er en, som har brug for dig. Det er et sikkert arbejde.
Uden farer ud over det normale.
Det giver en god betaling, som skal deles.
Deles? Med hvem?
Følg med mig.
Det er to udenlandske herrer, som kommer til Madrid fredag nat.
I vil tilsammen få 60 escudos i dubloner. Passer det Jer?
Det passer mig.
Der mangler tre guldstykker til hver.
Dem får I, når I har udført en tilfredsstillende opgave.
- Til hvis tilfredsstillelse? - Mine børn.
Jeg er fader Emilio Bocanegra. Leder af Inkvisitionsrådet.
De to kættere må dø.
Vis nåde!
Vis nåde for min kammerat!
- Lad ham være! - Spøger I?
Det her kan ikke passe.
De er ikke almindelige kættere.
Vi dræber dem en anden dag.
Vi vil mødes igen.
Du har rodet dig ud i noget værre rod.
Det regnede jeg også med.
Når rygtet spredes, er fanden løs.
Lad os komme til sagen.
- Hvem hyrede dig? - Folk.
Nu ikke irritere mig. Hvem?
Det ville jeg også gerne vide. Jeg så ikke deres ansigter.
Og din medhjælper? Så du heller ikke hans ansigt?
I ved, jeg altid jager alene.
Dette er ikke et forhør hos Inkvisitionen.
Det må du selv om. Det er dit liv, der står på spil. Ikke mit.
Men for nysgerrighedens skyld...
- Ved du, hvem du næsten dræbte? - Nej. Jeg sværger.
Jeg tror på dig. Hvorfor dræbte du dem så ikke?
Jeg havde en forudanelse.
I går aftes skete der noget meget alvorligt.
Prinsen af Wales og hertugen af Buckingham -
rejste ind i Madrid inkognito.
De ønsker at blive modtaget af Jeres Majestæt.
De mistede næsten livet i et bagholdsangreb.
Jeg har sat en efterforskning i gang for at finde de skyldige.
Grundet dette uventede besøg må vi træffe en beslutning -
om det mulige ægteskab mellem Jeres søster og prinsen af Wales.
Jeg har bedt Statsrådet og Teologikomiteen om deres mening.
Kom nu. Angrib mig.
Du er ikke særlig god. Angrib nu.
Hvad er der? Du ligner en, der har set et spøgelse.
Nej nej.
Jeg har hørt, den engelske prins blev lokket i et baghold.
- Ved man, hvem der gjorde det? - Nogle tyve, vist nok.
Folk har en livlig fantasi.
Hent noget vin.
I er et fæ.
Hjælp mig op.
Jeg kan ikke gå.
- Hvordan kommer jeg hjem? - Jeg bærer Jer.
- Er jeg for tung? - Nej.
Nej.
- Hvad hedder du? - Iñigo Balboa.
Tjener hos kaptajn Diego Alatriste.
Jeg kan godt lide soldater. Jeg hedder Angélica.
- Vil du huske det? - Selvfølgelig vil jeg det.
Det håber jeg. Nu kan du godt sætte mig ned.
- Jeg håber, du ved, hvad du laver. - Det gør jeg. Bekymr Jer ikke.
Lad mændene gå.
Du må ikke dræbe ham Batriste, eller hvad han nu hedder, endnu.
- Men, frue... - Jeg har planer med Iñigo.
Kaptajnen skal passe på ham indtil da.
Bagefter kan du dræbe ham.
Det er en komedie. Den er til dronningen fra Olivares.
- Don Rafael vil stå for opførelsen. - Det er mig en ære.
Giver det nogen penge, eller noteres det bare til senere indløsning?
Senere indløsning? Foreløbig er det 500 realer.
Det lover Olivares.
En komedie... Det er ikke Jeres speciale.
- Hvor vover I? - Kaptajnen har ret.
Men hvis Cervantes gjorde det, kan jeg vel også.
Dette er min kone, skuespillerinden María de Castro.
Og kaptajn...
Alatriste. Vi kender allerede hinanden.
Hvad tænker du på?
At jeg burde holde mig fra gifte kvinder.
Med undtagelse af Spaniens mest eftertragtede kvinde.
Det her har jeg ikke set før.
Det er længe siden.
Næsten tre år. Jeg har savnet dig.
- Vel ikke i Italien? - Det endte skidt.
- Hun giftede sig med en anden. - Det hørte jeg.
Du har forandret dig.
Det er vel, fordi jeg er blevet gammel.
Eller er det på grund af drengen, som bor hos dig nu?
Du ved, jeg er nysgerrig.
Han er søn af en kammerat, som faldt i Flandern.
- Jeg lovede at tage mig af ham. - Og?
Jeg er bange for at gøre noget forkert.
Barndommen er vigtig.
Du vil gøre det rigtige. Du er en god mand.
Det er jeg ikke så sikker på.
Du har bare ikke så meget med folk at gøre.
María. Det er tid. Gør dig klar.
Bliv bare ved.
Han er en fornuftig mand. Jeg tjener mange penge til ham.
Er han umagen værd?
Jeg er en praktisk kvinde. Jeg må tænke på fremtiden.
Til helvede med fremtiden. I fremtiden er vi alle døde.
Diego Alatriste. I Inkvisitionens navn, I er arresteret.
Tag hans våben.
Visiter ham. Han gemmer sikkert nogle.
Ubevæbnet.
Han er ubevæbnet.
Knæl.
Min søn, I er en uduelig forræder.
Med Jeres ubelejlige skrupler har I hjulpet vores fjender.
I vil komme til at lide alle helvedes kvaler.
Her på jorden vil I betale med Jeres dødelige kød.
I har set for meget. I har hørt for meget.
I har fejlet for meget.
Jeres liv er ikke længere noget værd. I er et lig.
Et lig, som af en eller anden årsag stadig står oprejst.
I kan gå.
Fri?
Det er en måde at sige det på. Guds vrede skal nok finde Jer.
Fjern den ting.
Den vil ikke gøre nogen nytte.
Jeg vil beskytte Jer mod andre. Jeg vidste ikke, I var bange for får.
Kun dem uden hyrde.
Tag den her for en sikkerheds skyld.
Det er nogle sære hyrder.
Ikke mere sære end Jer.
Jeg er ked af Jeres indstilling, selvom jeg havde frygtet den.
I spaniere er så stolte og grove.
I mangler finesse.
Måske er det derfor, I regerer verden.
For øjeblikket.
- Vi vil mødes igen. - Det håber jeg.
Jeg synes om Jer, kaptajn.
Derfor ser jeg frem til at kæmpe mod Jer.
- Sig blot til, hr... - Malatesta.
Gualterio Malatesta fra Palermo.
Hvis I vil være så venlig.
Forresten...
Et minde.
Så vil I altid huske mig.
Fortæl.
Det var fader Bocanegras idé.
En af kongens sekretærer stod for rekruttering og betaling.
Jeg forstår.
Hvad ellers?
En af dem var veteran fra Flandern, en protegé af grev...
I kan gå.
Nu er vi forenet for altid. Og du kan aldrig slippe fri fra mig.
Jeg er villig til at dø for Jer.
Det kommer du måske også til.
Iñigo.
Pas på. For en mand fører en kvindes skønhed altid til tyranni.
Det er livets lov.
- Jeg kender Jer ikke. - Det kommer du til.
Gør mig en tjeneste.
Pas på kaptajnen. Jeg skal bruge ham i live.
Jeg burde dræbe dig nu, mens du stadig er ung.
Hvad synes du?
Jeg har købt det af en maler, der arbejder for kongen.
Man siger, han kun kan male hoveder.
Men jeg tror, han har talent.
Godt...
Lad os komme i gang. En vigtig person ønsker at se dig.
- Er det alvorligt? - Måske.
Jeg har vel oplevet det, der er værre.
Nej. Du har aldrig oplevet noget værre.
Du kan ikke sno dig uden om denne person. Det er grev Olivares.
Jeg håber, du vil være ærlig over for ham.
- Jeg vil prøve. - Du skal.
Vandet var iskoldt, Jeres Excellence.
Men du rystede ikke.
Jeg rystede indeni som alle andre.
Jeg er ikke "alle andre", men en adelsmand.
- I kamp er vi alle ens. - Du tager fejl.
Ikke engang i kamp. Det var ikke Guds vilje.
Det burde du vide.
Køb et par nye støvler inden mødet med Olivares.
Jeg har brugt for meget tid på dig. Der er andet, jeg skal nå.
Husk støvlerne.
Hvis du mangler penge, så sig det til min hushovmester.
Tak.
- "Kaptajn" er vel et øgenavn? - Ja, Jeres Excellence.
I har tjent i Napoli og Flandern.
Og mod tyrkerne på østkysten.
Og i Berberiet.
- Et langt liv som soldat. - Siden jeg var 13 år.
Er det sandt, at I reddede en engelsk rejsende, -
lige som Jeres medhjælper skulle til at dræbe ham?
Det husker jeg desværre ikke.
I gør Jer bedst i at huske.
- Hvem gav ordren? - Det er mig helt umuligt.
- Jeg har en elendig hukommelse. - Det ser jeg.
Kald på don Luis de Alquézar.
Tilsyneladende fandt en sammensværgelse sted -
for at skræmme to engelske rejsende.
Som Majestætens sekretær og bekendt med hoffets gang -
har I måske hørt noget?
Jeg er desværre ikke til megen hjælp.
Det burde I være.
- Måske kirken. - Kirken er et vidt begreb.
Fader Bocanegra?
- Jeres Excellence, jeg tror... - I har ret. Han er jo en ren helgen.
Sig mig...
Skyldes Jeres støvlers tilstand mangel på penge eller arrogance?
Begge dele.
Der ser I, don Luis.
Hr. Alatriste er både fattig og overlegen.
Men samtidig modig, diskret og til at stole på.
Det ville være kedeligt, om en ulykke skulle overgå ham.
- Jeg formoder, I er enig? - Selvfølgelig, Jeres Excellence.
Men med det liv, han fører, er han særdeles udsat for ulykker.
- Det kan ingen tage ansvaret for. - Det er klart, don Luis.
For at undgå dette har jeg besluttet, at I skal tjene kongen i Amerika.
Dér har man brug for mænd som Jer.
I kan begynde at forberede rejsen.
Jeres tidligere general, Ambrosio Spínola, -
ønsker stadig at vinde flere slag i Flandern.
Det ville være hensynsfuldt af Jer at blive dræbt dér og ikke her.
Det skal jeg huske, Jeres Excellence.
Kom med.
Gennem fire lange år har jeg studeret dette kort.
Jeg kender hver en havn, kanal, flodmunding, fæstning.
Flandern forstyrrer min søvn.
Men jeg har aldrig været der.
Det er verdens ende.
Da Gud skabte Flandern, oplyste han det med en sort sol.
En kættersk sol.
Som hverken varmer eller tørrer regnen, der gør dig gennemblødt.
Det er et fremmed sted -
befolket af fremmede, som frygter og hader os.
Og som aldrig vil give os fred.
Det forstyrrer ikke blot ens søvn, Jeres Excellence.
Flandern er det rene helvede.
Uden Flandern er der ingenting. Vi har brug for det helvede.
BREDA 1625 EFTER ET ÅRS SPANSK BELEJRING
De er sgu tæt på.
De sprænger vores nosser i luften med deres miner.
Duk dig!
Skiderikker!
- Fandt du nogle æg? - Ja.
Hvor mange?
To.
Vinen.
Vær nu ikke så klodset.
Jeg hører, du har fået brev fra Amerika.
Ja.
Hvem har skrevet, om jeg må spørge?
Angélica de Alquézar.
Alquézar...
Det navn bringer os uheld.
Jeg har ham næsten.
- Har du ham eller ej, for fanden? - Ikke lige nu.
Indimellem kommer han frem. Næste gang fårjeg ham.
Møg.
Portugiser, se, om du kan få ham frem.
Hollænder!
- Fik du ham? - Én skiderik mindre.
Endnu en hollænder, som dør i dødssynd.
- Ligesom dig, når du bliver dræbt. - Hvad siger du?
Mig narrer du ikke.
I portugisere er sgu nærmest ligesom jøderne.
Vil du dø i dag? Vil du?
Kaptajn!
Jeg har ordrer med.
Har I herrer noget at indvende?
- Ingen har noget at indvende. - Jeg har.
Jeg har tre ting at sige til Jer, kaptajn.
For det første er jeg ligeglad, om jeg kæmper mod tyrkere, -
hollændere, eller hvem fanden det er.
Og de to andre?
For det andet har vi ikke fået tøj længe, og vi går rundt i laser.
Og det tredje?
Det tredje og vigtigste...
Bliv siddende.
For det tredje har disse soldater ikke fået løn i fem måneder!
Ingen har fået løn.
Hverken jer eller jeg, -
vores hærfører eller general Spínola.
Jeg troede, jeg talte med spaniere og ikke tyskere.
Det er kun de andre, der beder om løn før kampen.
- Hvad lyder ordrerne på? - I skal ned i tunnelerne.
Svovl!
Vi mangler Copons. Sebastián?
Kun én. Diego?
Breda har overgivet sig.
Spyt.
Breda har overgivet sig.
- Er der noget bytte? - Nej.
MADRID 10 ÅR SENERE
Jeres Excellence? Jeres Excellence?
Jeg er Iñigo Balboa. I har tilkaldt mig.
Det er til kaptajn Alatriste. Det haster.
CALETA HAVN, CÁDIZ LANDSÆTNING AF VETERANER
Kom så!
Moder. Hvad laver du her?
Jeg bringer dårligt nyt, søn.
Dårligt!
Se, hvem der står der.
- Var du ikke i Madrid? - Jeg har et brev med.
Arbejde?
- Det regner jeg med. - Du ved, hvor du kan finde mig.
- Skal I ikke åbne det? - Hvorfor? De vil os altid det samme.
- Hvordan har I det? - Værre.
Du ser godt ud.
- Hvordan står det til ved hoffet? - Jeg klager ikke.
- Hvordan var rejsen? - Hektisk.
Vi stødte på en hollandsk flåde. Jeg bryder mig ikke om at kæmpe til søs.
Hvad er der sket i Madrid, mens jeg har været væk?
- Der bliver krig mod Frankrig. - Ja, det hører jeg.
Og don Francisco har giftet sig med en enke.
Og Velázquez har færdiggjort "Bredas Overgivelse".
- Har du set det? - Han har byttet flagene ud med spyd.
Og stemningen er mildere. Men det er storslået.
- I vil synes om det. - Sikkert.
Intet andet?
Angélica de Alquézar...
Hun er kommet tilbage til Spanien.
Der skal dræbes en del.
- Jeg har kun to hænder. - Fire.
Lad os nu se.
- Hvorfor? - Jeg sagde, lad os nu se.
- Hvad lyder arbejdet på? - Detaljerne har Guadalmedina.
Der vil ikke mangle guld.
- Ordren kommer øverstfra. - Hvilken ære.
Så er der vist nogen, der har stjålet mere, end de burde.
De har været væk for længe. Der er altid nogen, -
som stjæler mere, end de burde.
- Vi ses senere. - Selvfølgelig.
Skibet hedder Virgen de Regla, og hun laster 2.000 udeklarerede guldbarrer.
Har tolderne ikke noget at sige?
Du virker en smule naiv i dag.
Bestikkelse holder munden lukket og sindet åbent.
Det gælder også højtstående personer ved hoffet.
Godt. Idéen er, at før losningen i Sevilla -
vil skibet overdrage lasten til et flamsk skib.
Niklaasbergen.
Og for at få guldet tilbage skal vi vel storme skibet, ikke sandt?
Det behager mig, at du ikke skal have tingene at vide to gange.
Og efter guldet er leveret til kongen, -
hvor skal det så hen?
Jeg forstår ikke.
Vil guldet gå til at arbejde på paladset -
eller til at betale de soldater, der dør i Flandern eller Frankrig?
Du drikker for meget.
Ord er ikke dyre.
Hvad har du dog sagt?
Hvordan komplimenterer en mand en kvinde?
Ved at synes forelsket og svøbe tusinde løgne i sandheden.
Ja, men med hvilke ord?
Som I dog presser på, frue.
"Jeres øjne er det lys, med hvilket mine øjne ser."
Og "Jeres underskønne munds koraller og perler."
Det er opskriften for den, som elsker og begærer.
Du har en dårlig smag. Du skuffer mig.
Marcelas mangler overskygger hendes dyder.
Hun har sine fejl, men hold ikke op med at elske hende, -
selvom jeg kan nogle historier om hende. Men nok om det.
Elsk hende og gift dig med hende.
Som ekspert i kærlighedens veje, giv mig da et råd.
Min veninde finder ingen ro, da hun elsker en beskeden mand.
Det er vanærende at elske ham.
Men mister hun ham, vil jalousien opsluge hende.
Og uvidende om hendes kærlighed, behandler han hende blot ærbødigt.
Hej, knægt.
Du er vokset og blevet en mand.
Jeg troede, I var død.
Det er jeg måske også.
Det ville ikke undre mig.
Vi ses vel igen.
Det kan I stole på.
Så kan vi få afklaret, om I er levende...
...eller død.
Ville det ikke være bedst at få ham dræbt?
Det er længe siden.
Ja, meget.
- Hvad har I lavet i alle disse år? - Dræbt kættere.
Og skrevet digte.
Er de værd at læse?
Det synes jeg ikke.
Men det var det eneste, jeg kunne gøre for at se Jer for mig.
I ved stadig, hvordan man taler til en kvinde.
Jeg troede ikke, jeg skulle se Jer igen.
Jeg hører, du stadig er hos kaptajnen.
Selvfølgelig.
Jeg har planer for dig.
Problemet er bare...
...at jeg også har planer for dig.
Teodoro... Du siger farvel, og jeg elsker dig.
- Du er nådeløs. - Hvad skal jeg gøre?
- Græder du? - Nej. Jeg har fået noget i øjet.
- Er det mon kærlighed? - Det må det være.
Det har været der noget tid. Nu er det borte.
Jeg siger farvel, men min sjæl gør ikke.
At elske Jer var ingen ugerning. Jeres skønhed styrer min sjæl.
Hvad befaler? Jeg siger farvel, men min sjæl gør ikke.
- Græder du? - Nej. Jeg har også noget i øjet.
- Mine tårer har fremkaldt dine. - Ja.
Jeg har pakket nogle fjollede småting i en kiste til dig.
Hvis du åbner den, så sig, som var det byttet fra en sejr:
"Diana lagde disse ting i kisten med tårevædede øjne."
- Syntes du om stykket? - Du var fantastisk.
Har du set, hvad kongen har sendt mig?
- Han vil vel have noget igen. - Tal ikke sådan om din konge.
Ja. Det er min konge.
Der er forskellige slags konger. Og denne burde regere.
- De dræber dig en dag, min elskede. - Måske.
Min mand er døende.
- Det gør mig ondt. - Ja, den stakkel.
Når han dør, bliver jeg nødt til at gifte mig igen.
Og jeg tænkte på...
...siden du var den første mand, jeg kendte...
Jeg er ludfattig.
Jeg ville sørge for pengene, og du for resten.
Og dine...
...beundrere?
Jeg er ved at have nogle år på bagen.
Der er mange unge piger ude efter min plads.
Jeg har brug for venners beskyttelse.
Hvis vi giftede os, ville jeg dræbe den første, der nærmede sig dig.
Jeg ville ende i galgen, og du ville blive enke igen.
Vær ikke så gammeldags.
Men det er du vel ligeglad med. Du er jo ikke forelsket i mig.
Hvad ved du om det?
Lad dem komme forbi.
I dag læses dommen op for den tiltalte.
Og i morgen vil han blive ført til San Francisco-pladsen, -
hvor galgen er blevet rejst.
Og dér vil han blive hængt, indtil døden indtræffer.
Da vil retfærdigheden ske fyldest i vor konges navn.
Hvad har du brug for?
Jeg har brug for et råd.
Jeg skal bruge mænd til et arbejde. De skal være modige og diskrete.
Det er de alle her. Du kan stole på dem.
Problemet er, at størstedelen sidder her.
Jeg kan få dem alle ud.
Undtagen dig. Desværre.
Det var en skam.
Døden er blot en formalitet.
Jeg skal ordne noget. Vi ses på stranden.
Jeg tager ikke med.
- Hvorfor ikke? - Jeg er eftersøgt af Inkvisitionen.
De har arresteret min fader og min broder.
- Torturen... Jeg kan ikke. - De har ikke noget på dig.
Du var soldat og uskyldig.
Luis Pereira, i Inkvisitionens navn, I er arresteret.
Så skete Guds vilje.
Gud har intet med dette at gøre.
Intet!
- I kommer for sent. - Jeg blev opholdt.
Var det blodigt?
Hvad ville I tale med mig om?
I virker travlt optaget.
- Eller er I ubekvem i mit selskab? - Nej. Jeg skal bare ordne noget.
I har nogle upassende venner.
Venner, som er mine venners fjender.
Kaptajn Alatriste...
...er min sag.
Kun min sag.
Bliv her hos mig.
Det kan jeg ikke.
I må ikke tage hen til den aftale.
Og hvorfor må jeg ikke det?
Fordi jeg ikke kan gifte mig med et lig.
Denne gruppe angriber fra agterstavnen.
- Og anførerne? Hvem er de? - Sebastián for, og jeg agter.
- Jeg synes om det. - Godt.
Der tages ikke fanger, og der må ikke plyndres.
Og ingen, absolut ingen, går ned i lastrummet.
Held og lykke.
Bagholdsangreb!
Søg dækning!
Møg!
Undskyld, jeg kommer for sent.
Diego... Vi er godt tossede.
Gud fri mig vel.
Diego.
Det kan ikke lade sig gøre.
Og dig?
Nej.
- Det var ærgerligt. - Ja.
Jeg blev nødt til at prøve.
- Det ved du. - Ja.
Vi elsker alle en enkelt gang. Eller flere gange.
Og en dag sker det ikke mere.
- Sådan er det. - Så simpelt?
Så svært.
Hør her... Hun er tro over for sine egne.
- Og jeg er tro over for mine. - Virkelig? Fortæl endelig.
- Angélica er min sag. - Jaså...
Sæt dig.
De vil aldrig tillade det, selvom hun vil.
- Hun har sine forpligtigelser. - Hvad mener I med det?
- At jeg også har mine? - Der er visse regler.
Hvilke regler er det? En såkaldt kaptajns regler?
Eller en forræderisk lejemorders regler?
Vi ses vel i Madrid.
Hold da op...
Det er jo kaptajn Alatriste.
I finder endda tid til at besøge de syge.
Jeg er en god katolik.
Kommer I for at dræbe mig, eller forventer I inden da -
at høste, hvad I såede på Jeres sidste mission?
Jeg ved udmærket, hvem der stod bag det hele.
Så lad os komme videre.
Jeg ville sætte pris på, at I ville forsøge at forsvare Jer.
Ikke tale om.
- Kan I virkelig ikke røre Jer? - Kom nu. I lyder som en nonne.
Lad ikke Jeres samvittighed plage Jer.
I har ret.
Bed Jeres bønner.
Jeg spilder ikke min tid på sådan noget pjat.
Hav en god dag, herre.
Hans Majestæt ønsker, I skal have denne kæde.
Jeg kan ikke stå her hele dagen.
Hvorfor er I klædt ud som mand? I ved, det er forbudt.
Jeg kan da ikke gå i kjole og fiskebensskørt om aftenen.
Bærer I stadig nag?
- Jeg ville redde Jeres liv. - Jeg svigtede mine venner.
- Jeg tabte også, så det står lige. - Det er ikke det samme.
Nej.
Men I har vel ikke tilkaldt mig for at skælde mig ud.
Den anden dag...
- I sagde... - Ja. Og jeg står ved mine ord.
- Men det bliver ikke let. - Det ved jeg.
- I ved, jeg er dronningens hofdame. - Hvad vil I sige med det?
- Garden søger en sekondløjtnant. - Det skal jeg nok blive engang.
Men ikke nu.
Hvad sker der så nu?
Nu er det tid til at være frie.
Frie fra vores forpligtigelser.
Der er et sted, vi kan tage hen.
I morgen sejler der en galeon til Napoli.
- De tager imod passagerer. - Lad være. Jeg kan ikke tænke.
Jeg har talt med dronningen.
- Om et par år kan I blive kaptajn. - Vi behøver aldrig at gemme os mere.
Napoli?
Ja. Sammen.
I skal tage imod tilbuddet.
Nej.
Så er der ikke mere at tale om.
I skal vide, at fra nu af er I død for mig.
- Det er koldt som en lutheraner. - Ja. Men mest i sjælen.
Se, hvad vi er blevet til.
Et land fyldt med tiggere. Før var vi verdens midtpunkt.
Jeg forbander den dag, jeg begyndte at arbejde for Olivares.
Den tyran har suget al saft og kraft ud af landet.
- Rolig, don Francisco. - Hvordan det?
Har I ikke hørt det sidste nye om krigen i Frankrig?
Mens kardinal Richelieu tilskynder kongen til at lede deres hær, -
holder Olivares vores gemt i paladset.
Imens røver han fra de fattige og ydmyger de adelige.
Vores hær har brug for penge, ikke en konge til at lede dem.
De penge, som de såkaldt ydmygede bruger på fest og jagt.
Og med hensyn til de fattige... Der vil altid være fattige i landet.
Uanset om greven eller Jomfru Maria regerer.
Holder I nu med Olivares?
Hold nu op.
Vi har kendt hinanden for længe. Synes I ikke?
Jo, det er sandt.
Undskyld, kaptajn. I ved, jeg ikke mente det.
Ja, det ved jeg.
Her er glat. Hold ved min arm.
Ved I noget nyt om Iñigo?
Ja. Men I vil ikke synes om det.
Den er meget værdifuld.
Rent guld fra Amerika.
- Bare rolig. Den er ikke stjålet. - Men alligevel...
Jeg ønsker at bytte den til en halskæde.
Du kan bytte den til adskillige halskæder.
Men jeg har kun brug for en.
- Det er ikke fordelagtigt for Jer. - Lad det være min hovedpine.
- En halskæde til en dame? - Ja.
Hun må være meget smuk, ikke sandt?
Jo.
Godt. Det gør altid tingene nemmere.
Jeg vil ikke misbruge Jeres tillid, men er det sandt, -
at herren ønsker en fremtid med denne smukke dame?
Det er sandt.
Så kan det kun være denne.
Godmorgen, Diego.
Kan vi tale sammen?
Det kan vi godt.
- Jeg skal give Jer en advarsel. - Her er jeg.
I må skifte hoppe. Denne saddel er optaget.
- Af hvem? - Det kan jeg ikke fortælle.
- Optaget af hvem? - Jeg kan ikke fortælle dig det!
- Jeg beder Jer om ikke at fortsætte. - Hvem siger det?
En, som kan.
Jeg ønsker ikke at skændes med Jer. Lad mig komme forbi.
- Hun hverken kan eller vil se dig. - Det skal jeg nok selv finde ud af.
Vil du virkelig ødelægge dit liv for en skuespillerinde?
Hvad hun laver, er ligegyldigt.
Så må du dræbe mig først.
Det gør jeg også, hvis I ikke flytter Jer.
Alba, Varela, Sessa og don Fadrique er nu imod ham.
Selv Guadalmedina har taget afstand. Olivares' dage er talte.
Hold Jer fra hoffets sammensværgelser.
Donér 100.000 dukater til krigen.
Det vil tilfredsstille kongen og berolige tyrannen.
Vi må være fornuftige.
Greven kan knuse os, uden at folk ville røre en finger.
Ikke engang dronningen.
- I er ikke adelig. - Men det bliver I snart.
Og det samme bliver Jeres børn. Og deres børn.
Dronningen ønsker, I gifter Jer med grev Guadalmedina.
Iñigo, jeg må fortælle Jer noget alvorligt.
Dronningen ønsker, jeg gifter mig med Guadalmedina, -
men mit hjerte er Jeres.
Vi kan stadig nå at flygte. Kom hjem til mig i aften.
Uanset hvad jeg sagde, er I ikke død for mig.
Iñigo. Jeg er bange.
Hvis vi ikke tager af sted nu, vil vi forfølges af en ond skæbne.
Vi tager hen, hvor de aldrig vil finde os.
Hvor vi ikke er noget.
Hvor vi ikke er nogen.
Os to alene.
Vi vil leve i synd.
Synden eksisterer ikke.
Den har aldrig eksisteret.
Synden er dem.
Det er jo bare en kvinde.
Jeg gør det ikke for hende, men for mig.
- Kongen er kongen. - Kongen er en skiderik.
I burde forlade Madrid. Konger er hævngerrige.
Guadalmedina er adelig, og I har krydset klinge med ham.
Jeg giver ham en undskyldning og håber, han tager imod den.
- I burde stadig forlade Madrid. - Det burde I også.
- Der er rygter. - Ja, det ved jeg.
Jeg har skrevet noget, der kan give mig vanskeligheder.
Men jeg er for gammel til at skjule mig, især for den...
Held og lykke.
I lige måde.
Diego... Du ved, jeg er en mand af få ord.
- Ja. - Jeg tager hjem.
Jeg vil købe noget land og finde mig en kone.
- Du kan tage med, hvis du vil. - Det var mere end få ord.
Til Hans guddommelige Majestæt.
En simpel, gammel mand taler svækket til Jer.
Jeg håber, at min tjenstiver opnår sin berettigede belønning.
I har en nobel og brav minister, som blot hævder, at I regerer.
Herre.
Kære Felipe IV, åbn Jeres hjerte -
og giv os en arving. Fri os fra ham, -
der har solgt Jeres rige og vil sælge selveste Gud.
Fri os, herre. Fri os fra det onde.
Amen. Amen. Amen.
Men du bliver adelig.
Og dine børn...
Og dine børns børn.
Og dine børn...
Og dine børns børn.
Diego.
Don Francisco blev arresteret i nat.
Han sidder fængslet i San Marcos.
Det er slut.
Vi skulle have beholdt guldet fra lastrummet.
Måske.
Herrerne kender vel spillets regler?
Så ved I, at hvis man ikke betaler sin gæld, betaler man med livet.
Godt.
Sagen er den, -
at hr. Balboa skylder 200 dukater, som han ikke kan betale tilbage.
Han siger, han er ligeglad med, om vi dræber ham.
Men I er ikke ligeglad, vel?
Korrekt.
Så vinder vi alle sammen.
Hr. Balboa beholder sit liv, og vi får vores penge igen.
Hvis I altså betaler gælden.
Er det muligt?
Det er det.
Vi kender ikke til smykker.
Vi tager kun imod penge.
Som dem her?
Sebastián...
Hvad?
Diego. Jeg skylder dig en forklaring.
Mød mig ved Las Minillas-klostret klokken 12.
Du er anholdt, Diego.
Afvæbn ham.
Overgiv dig, eller jeg dræber dig.
Et spørgsmål, Martín. Hvem skal Jeres enke trøste sig hos?
Hvad?
Svinske hanrej.
- Martín... - Det glæder mig at se Jer kæmpe.
Det er længe siden. Jeg har savnet Jer.
Ja ja. Og den kælling, som bar Jer.
Så er det slut med morskaben.
Diego?
Er du i live?
Det skulle jeg mene.
Host ikke, din skiderik. Ellers forbløder du.
Du mente det ikke, vel?
- Hvad? - Det, du sagde.
- At jeg er en hanrej. - Selvfølgelig ikke.
Jeg sagde det for at irritere dig.
Det er altid det samme.
For satan!
Jeg dør.
Martín?
Har du egentlig tænkt på...
...at vi altid ender med at dræbe hinanden?
Livet er noget møg.
De tvang mig til det.
- Jeg ventede dig, knægt. - Kom så.
Vent et øjeblik.
Hvis I vil være så venlig.
Kommer du tilbage til aftensmaden?
Det ved jeg ikke.
I ved, der ikke er noget efter døden.
Det er problemet.
Som I kan forestille Jer, -
har min tjeneste hos kongen ikke været uden omkostninger.
Vi kender til Jeres anstrengelser for at bevare monarkiet -
og for at forsvare den sande tro.
Derfor skal min nieces medgift svare til Jeres generositet.
Jeg har inkluderet sølvminerne i Tasco og jorderne i Aragón...
Og hvad angår kaptajn Alatriste...
Jeres Excellence?
Nej.
Jeg ønsker ikke, at han skal dø.
Hvis Jeres Excellence tillader det, så har jeg en idé.
"Spanien dræbte og fængslede ham, der gjorde lykken til slave.
De begræd hans ondskab. Fremmede nationer såvel som vor egen.
Hans grav, felttogene i Flandern.
Og hans gravskrift, den blodrøde måne."
"Og hans gravskrift, den blodrøde måne."
Fængslet i San Marcos skulle være det koldeste.
Ja, det siger man.
Husker I mig?
Ja.
Malatesta sagde, at hvis han døde først, skulle jeg give Jer dette.
I måtte også beholde mig, hvis I ønskede det.
Tak.
- Men det er ikke nødvendigt. - Som I vil.
Det var behageligt at se Jer begge igen.
I lige måde.
MADRID SYFILITISK HOSPITAL
Hvad laver du her?
Jeg ville se dig.
Jeg skulle have giftet mig med dig.
- Hvad sker der? - Han er arresteret.
- Hvad er han anklaget for? - At være spion for Frankrig.
- Hans Excellence er i Italien. - Jeg kommer for at se grevinden.
- Hvad laver I her? - Jeg vil bede Jer om en tjeneste.
I må give brevet til grev Olivares. De ville ikke lukke mig ind.
Det er for Iñigo.
Han har været på galejerne i et år.
Tak, Jeres Excellence.
Kald mig ikke Excellence.
Jeg hader det.
Iñigo kaldte mig altid Angélica.
Græd ikke.
Græd ikke, Jeres Excellence.
Iñigo er stærk. Han skal nok overleve.
Jeg bliver nødt til at græde, kaptajn.
Forræderi er en plet, som aldrig ældes.
Judas hængte sig, men jeg er ikke så modig.
Derfor græder jeg.
Jeg skal nok give ham brevet.
Spaniens ære og omdømme er tabt.
Vor kære Gud... Han har forladt os.
- Jeres Excellence... - Der er ingen anden forklaring.
Vi forfølges af en ond skæbne.
Casale skulle have været taget. Turín reddet, Arras hjulpet.
Catalonierne og portugiserne skulle aldrig have gjort oprør mod kongen.
Dette er det værste år, monarkiet har oplevet.
- Jeres Excellence. Mit brev... - Ja.
Brevet.
Jeg har læst det.
Beviserne viste hans skyld. Han var spion. Men ikke alt er tabt.
Richelieu er syg. Og Holland ønsker fred.
- Hvis kardinal Infantes tropper... - Han er søn af en af vore egne...
Jeg har ikke mere at sige, kaptajn.
I kan gå.
- Brev til kardinal Infante... - Jeres Excellence...
- Herre. Brevene fra Flandern. - Jeres Excellence!
Se på mig.
Iñigo Balboa?
Kongen har benådet dig.
Kom, min dreng. Lad os tage hjem.
ROCROI MAJ 1643
CARTAGENA-INFANTERIET EFTER OTTE TIMERS KAMP
Åbn ild!
Tag sigte!
Åbn ild!
Spanien!
Spyd!
- Skriver du ikke længere? - Nej, ikke længere.
Det er ikke noget, man glemmer, vel?
Nej.
Soldat?
Herre.
- I er... - Alatriste, Jeres Excellence.
Nu husker jeg.
Gav jeg Jer ikke otte escudos for at redde en sergent ved Nördlingen?
I satte det ned til fire.
Nåda...
- Hvor uheldigt, soldat. - Ja.
Det var uheldigt, Jeres Excellence.
Bragado?
Hvis jeg ikke kan, må du fortsætte.
De herrer.
Hertugen af Enghien mener, I har kæmpet med ubeskriveligt mod.
Derfor tilbyder han Jer en hæderlig overgivelse.
I må beholde Jeres flag og forlade stedet i formation.
Hvad siger I?
Sig til hertugen, at vi værdsætter hans ord.
Men dette er et spansk regiment.
Diego?
Jeg kan ikke mere.
Iñigo?
Fortæl om vore bedrifter.
Gamle soldater til fortrop.
Nye soldater til bagtrop.
Han var ikke den mest hæderlige mand. Men han var modig.
Han hed Diego Alatriste. Han kæmpede i Flandern.
Da jeg mødte ham, udførte han dårligt betalt, umoralsk arbejde -
for folk, der ikke selv havde modet til det.
Oversættelse: Elena Paños Scandinavian Text Service 2007